Trafikanters uheldsrisiko - Bernhoft, Inger Marie (Proceedings from the Annual Transport Conference at Aalborg University, 1999)
I bestræbelserne på at mindske risikoen for færdselsuheld, er det overordentlig vigtigt at have kendskab til både de absolutte risikotal samt udviklingen over årene. Dette er nødvendigt, både for at kunne vurdere hvilke højrisikogrupper, der med fordel bør sættes ind overfor, samt for at kunne vurdere, om færdselssikkerhedsmæssige tiltag har haft en gunstig virkning. Der findes utallige risikomål, således kan personskader i trafikken sættes i relation til både tilbagelagte kilometer, til den tid, der tilbringes i trafikken samt til antal ture. Yderligere kan personskader f.eks. sættes i relation til befolkningen og dermed udtrykke den helserisiko, der er, ved at færdes i trafikken. Disse måder at se risikoen på giver forskellige resultater, og her-med også forskellige relationer mellem transportmidlers risiko. I dette paper præsenteres risikoen pr kørt kilometer i 1996 samt udviklingen i risiko 1992- 1996. Der skelnes mellem egenrisiko og totalrisiko. Egenrisiko belyser den risiko i trafik-ken, som en trafikant selv har. Totalrisiko belyser trafikanters risiko for at blive involveret i et uheld med et givet transportmiddel. I 1996 var den højeste egenrisiko ved knallertkørsel, tæt fulgt af motorcykelkørsel – ca. 50 gange højere end ved personbilkørsel. Herefter fulgte egenrisiko ved gang og cykling – ca. 10 gange højere end ved personbilkørsel. Egenrisikoen ved kørsel med personbil, varebil, taxa og bus var lavest. Totalrisikoen for uheld med personbil var 3-4 gange højere end egenrisikoen og med taxa, bus og lastbil var den væsentlig højere end egenrisikoen. Risikoen er forskellig for mænd og kvinder. Generelt er fodgængeres og bilisters risiko højere for mænd end kvinder, bortset fra de ældre bilister, mens cyklistrisikoen er højest for kvinder. Udviklingen i risiko i årene 1992-1996 viser en positiv tendens for fodgængere og personbiler, for cyklister var der ingen klar tendens.